Pán Benedikt a číslo dva chýbajú.
-Uniesol nás. -Chce ma tu.
Vyvoláva šťastie. Je to nebezpečné.
-Sebastián? -Sebastián?
Ak nás počuješ, zažmurkaj.
Keby som s ním mohol mať viac času,
naozaj verím, že by som ho dokázal presvedčiť, aby ma počúval.
Musíme sa odtiaľto dostať a zalarmovať úrady.
Prečo máme pocit, že klesáme?
Zažívame veľmi mierny problém s defláciou.
Sme čierni pasažieri. Musíme nájsť ďalšiu stopu.
Povie nám to, kam máme ísť, keď sa dostaneme do Lisabonu.
„Pozeraj sa na hviezdy. Zober krídla slnku.“
-Je to súhvezdie. -Je to Apolónov vták.
Vlaková stanica v Lisabone je Svätý Apolón.
Mal som vedieť, že to nie sú skutoční hráči vodného póla.
Musia byť v utajení. Pracujú pre Curtain.
Štyri deti cestujú samé v cudzej krajine.
Sú mojimi jedinými skutočnými protivníkmi.
Zaobchádzaj s nimi bez milosti.
Curtainova pravá ruka.
-Nastupte, nastúpte, nastúpte! -Prosím choďte.
Vozidlo 15.
Na ceste do Svätého Apolla so štyrmi smradľavými americkými deťmi.
Viete, že hovorím po portugalsky, však?
Nie, hovoríš zle po portugalsky. Veľmi zle.
Má pravdu. Tvoj prízvuk uráža národ.
Počúvaj to dievča.
Po Curtainovom šedom mužovi ani stopy. Nechápem to.
Myslela som, že za nami poslal vodnopólový tím.
Prečo by za vami muž poslal športový tím?
To je Curtain.
Pravdepodobne nás sleduje viacero tímov.
Presne tak. Uniesol pána Benedikta a číslo dva a teraz ide po nás.
Stavím sa, že Curtain to plánoval od chvíle, keď sme zničili Zaklínač.
-Pomsta je najlepšia podávaná za studena. -Súhlasím.
-Čo ak sa necháme chytiť šedými? -Čo?
Zbláznil si sa?
S najväčšou pravdepodobnosťou nás vezmú späť
tam, kde držia pána Benedikta a číslo dva.
Tí istí šedí, ktorí sa mi pokúsili vymyť mozog?
Má skvelý postreh.
Potom budeme musieť byť opatrnejší ako predtým.
Ale ak budeme držať spolu, naozaj verím, že dokážeme prekonať každého.
Sporné.
Viete, je neslušné počúvať.
Prepáčte, nehovorím po anglicky.
-No tak, no tak, no tak. -Hej.
Hej, 932 escudos.
Jasne.
Cesta trvala len 10 minút. Toľko to nemôže byť.
Tento merač kalibrovala moja matka.
Je veľmi stará a slabá, ale trvá na tom, aby si robila svoju prácu.
Presnosť... je jej najväčšou pýchou.
„Na centimeter presne,“ hovorí.
Ale možno je to len obyčajná podvodníčka?
-Moja matka. -Nie, nie.
-Som si istý, že taxameter ide správne. -Dobre.
Deväťsto tridsaťdva escudos a rýchlo.
Tunajšie sendvičovne končia o štvrtej hodine.
Všetko, čo máme, je... 98 escudos.
Deväťdesiatosem escudos.
Polícia! Polícia! Polícia!
BENEDIKTOVA TAJOMNÁ SPOLOČNOSŤ
NA MOTÍVY KNIHY „BENEDIKTOVA TAJOMNÁ SPOLOČNOSŤ“
OD TRENTONA LEE STEWARTA
Počkať. Nemusíte hovoriť s policajtmi.
Môžeme vám zaplatiť v nelikvidných aktívach.
To je v poriadku, dôstojník.
Ako by sa vám páčila kovaná C-svorka?
Toto je mimoriadne drahý kus precízne vyrobeného...
-Nepoužívam svorky. -Ok.
Čo tak tento jedinečný historický uhlomer,
-vyrobený v Holandsku? -Nie.
-Nožnice na nechty? -Nie.
Dierovač na kožu?
Môj špionážny ďalekohľad nemeckej konštrukcie s upravenou optikou.
Vlastne to nemôžem nechať ísť.
Vezmem si celé vedro.
To nie je možné.
Možno vám môžem dať dve alebo tri veci.
-Vedro alebo polícia? -Ale...
-Počkajte. -Polícia!
-Pane, prosím. -Dosť!
Tu. Toto má oveľa väčšiu hodnotu ako jazda taxíkom.
Dohodnuté. Teraz odtiaľto vypadnite.
Zapamätajte si túto tvár. Uvidíte ju znova.
-Nevidím žiadnych sivých, však? -Dúfajme, že sme ich stratili.
No tak.
Hej, ďakujem, že si sa vzdala svojho náhrdelníka.
-Som naozaj... -Nezľahčuj to.
PORTUGALSKÁ POŠTA
Pozor, verejné oznámenie. Slečna Grizziová Laura...
Na základe veľkosti a výrezu kľúča,
Hádam je to pre verejnú skrinku na stanici.
Tu je Sherlock Holmes.
Poslali nás na vlakovú stanicu. S kľúčom. Samozrejme, že je to skrinka.
Kate na to mohla prísť.
Čože? Len tu stojím a hľadím si svojho.
Ja neviem. Som hladná.
Dobre. Nájdeme skrinky a potom si dáme niečo na jedenie.
Constance, čo sa deje?
-Musíme sa ponáhľať. -O čom to hovoríš?
-Vidíš niečo? -Musíte nájsť pána Benedikta.
Niečo je veľmi zlé.
Nathaniel! Nathaniel, to bolo úžasné. Brilantné!
-Oh, vysielanie sa ti páčilo. -Veľmi.
A niečo to odomkne. Nikdy som sa necítil lepšie.
Sivizionár.
Môj.
Klamal by som, keby som povedal, že som to ešte nepočul.
Vieš, všetky tie vedecké medaily, obálky časopisov,
čestné doktoráty, geniálne granty, honoráre.
To je veľká prestíž.
Peňažné dary, ktoré však nič neznamenajú.
Sú ako prach vo vetre.
Tvoje slová.
To je naozaj niečo.
Som na teba hrdý.
A takmer bizarne šťastný.
Áno. Šťastný.
Vedel som, že ak tomu dáš šancu, uvidíš hodnotu toho, čo robím.
-Nie je nám súdené žiť v opozícii. -Nie.
Spoločne dokážeme ešte viac úžasných vecí.
Dve časti väčšie ako celok.
Demonštrácia sopky, ktorú sme robili v sirotinci,
-pamätáte si to? -Tiokyanatan ortuťnatý.
Tá reakcia, to bola tvoja vízia.
Ale to nefungovalo, kým si nevyriešil dizajn centrálneho kanála.
Ach, ten neuveriteľný dym a popol!
Týždeň potom som vykašliaval čiernu drť.
Obrovské množstvo.
Ako sme hovorievali, „žiadna cena nie je privysoká...“
„Za objavenie.“
Je dobré byť opäť s tebou, Nathaniel.
Je to tak.
Niečo ma však trápi.
Áno, tá tvoja spolupracovníčka. Číslo dva.
Zdá sa, že ju počúvaš
a nepôsobí na mňa veľmi radostne.
Myslíš si, že by si ju mohol... presvedčiť o našich ušľachtilých úmysloch?
Podľa toho, ako sa teraz cítim, sa zdá, že je možné všetko.
Úžasné.
ENZOVE KOLÁČE A PEČIVO
POŠTA, POLÍCIA, NEMOCNICA
-Milligan. Naša batožina je preč. -To nevieš.
Chcel by som len nájsť Kateinu šťastnú vetrovku.
Možno by bolo lepšie využiť čas na hľadanie dopravy do Lisabonu.
Skončil som s rodičovstvom.
Bundy sa dajú kúpiť. Teraz potrebujeme auto.
Ako ďaleko sme za deťmi?
Nechceš to vedieť. Čo ma vedie k chúlostivejšej veci.
-Pani Perumalová. -Áno. Ja... Čo?
-Kde je? -Neviem.
Viem len to, že našou prioritou je teraz rýchlosť.
Pedagógov si nesmierne vážim,
ale možno jej zručnosti nie sú to, čo práve teraz potrebujeme.
Ja neviem. Dala mi niekoľko múdrych rád o vzducholodi.
O pátraní a záchrane?
Urobíme to takto.
Poznáme remeslo. Bez nej sa môžeme pohybovať rýchlejšie.
A čo je najdôležitejšie,
nebudeme ju vystavovať nebezpečným situáciám,
kde nie je pripravená...
Čo si myslíš?
Požičal som si ho z farmy tam vzadu.
-Ukradla si to. -Nechala som tam dostatočnú náhradu.
Dvojnásobok hodnoty vozidla v modrej knihe plus niečo navyše za problémy.
A ďakovný list. Starostlivo napísaný.
Dokonca krásne, ak môžem.
A vyrobila som tento kompas.
Zmagnetizovať šijaciu ihlu je pomerne jednoduché.
Vhoďte ju do džemovej nádoby a voilá.
A našla som najrýchlejšiu cestu do Lisabonu.
Je to 145 km na juh, čo je tadiaľto.
-Som ohromená. -Nie je tu žiadny kľúč.
-Naštartovala si bez kľúča? -Je veľa veci, ktoré o mne nevieš.
Poďme.
SKRINKY
Pozor, verejné oznámenie...
TÝŽDENNÝ LÍSTOK EURÓPSKEJ ŽELEZNICE
Štyri cestovné lístky na neobmedzené cestovanie železnicou kdekoľvek v Európe.
Takže chce, aby sme išli kamkoľvek?
„Výborne, priatelia, ste na dobrej ceste.
Teraz musíte nastúpiť do správneho vlaku.“ Podpísaný pán Benedikt.
„Podobne ako pretekárske auto alebo vlak, človek cúval, ale zostal rovnaký.
Constance má dar, takže si ho nemusí požičiavať ani krádnúť.
Len oko urobí svoju prácu.“
„Pozrite sa na to. Vyžaduje si to ďalšie vyšetrovanie.
Vďaka priateľstvu uvidí vaša spoločnosť svoj ďalší cieľ.“
Rýmovanie je náplasť pre hackovanie.
-Ako Poe? Frost? Dickinson? -Hacky?
Píše sa tam, že Constance má dar.
Mám veľa darov.
Možno pán Benedikt hovorí o jej vešteckých schopností.
Správne. „Len oko“ by sa mohlo týkať Constance, ktorá používa svoje tretie oko.
Takto nazývali svoje veštecké schopnosti veštci v cirkuse.
-Neviem. -Naozaj si myslíme, že pán Benedict
by chcel aby sme sa spoliehali na niečo nevedecké, ako je nejaká intuitívna sila?
No, pán Benedikt už nejaký čas žil s Constance.
-takže možno vie, ako... -Viem, čo je to za dar.
Šťastné narodeniny
-Teraz si niečo zaželaj. -Chcem mať pokoj od zbytočných príkazov.
Oh. Tu.
-Pekne. -Každý chce kúsok?
Áno. Áno. Prosím, prosím, prosím. prosím, prosím.
Čokoláda.
Prečo nepoužiješ radšej toto?
Na tvoje narodeniny budeme v Európe, takže...
Bude ťažké to prekonať, ale mám rád výzvy.
-Ideme? -Samozrejme.
Teraz, Constance, chcel som sa spýtať, na deň tvojho narodenia,
chcela by si sa niečo dozvedieť o tomto dni?
O tom, odkiaľ si prišla, o ľuďoch a miestach
-z čias, keď si bola mladá? -Som v poriadku.
-V poriadku? -Áno.
Mám posteľ, knihy, jedlo, ľudí, primeraného šachového partnera.
Toto je môj domov. Som v poriadku.
Dobre odôvodnený bod.
Ale ak by si bol niekedy zvedavá, môžem ti pomôcť, áno?
Ach, skoro som zabudol. Mám pre teba darček k narodeninám.
Nech sa páči.
Je to trochu škaredé.
No, možno ti to prirastie k srdcu.
Prečo si nám nepovedala, že medailón je od pána Benedikta?
Constance, nemala si sa ho vzdávať.
Vymysleli by sme niečo iné, ako sa z tej situácie dostať.
Obetovala si ho. Pre moje vedro.
Kate by sa bez svojho vedra zrútila.
Nechcem zbierať zvyšky.
Ty a Sticky dávate pozor na šedých.
Reynie, budem potrebovať tvoju pomoc. Nasleduj ma.
Vrátime ti tvoj medailón.
Doktor Curtain ma potrebuje, takže by to malo byť dôležité.
Už teraz som príliš vyťažený.
Je to naliehavé.
-Je to alarmujúce. -Sebastián, čo tu robíš?
-Prečo ste uväznili Sebastiana a... -Paulu?
-Pozri sa bližšie?
-Nehovoria. -Ani nemrknú.
Včera sme ho našli takto v lese.
A Paulu dnes ráno v sade.
Nechceli sme nikoho vystrašiť, tak sme ich dali sem.
Nevidím v tom problém.
Zrejme ide o nejaký druh hlbokej meditácie, ktorú vykonávajú.
-Alebo... -Naznačujete, že systém
doktora Curtaina má s tým niečo spoločné?
No, boli to jedni z prvých, ktorí si osvojili doktora Curtaina.
-Dokonale sa ponoril do metód. -Teda, v každom prípade...
choďte mu to povedať.
-To nie je v našej kompetencii. -Má momentálne dobrú náladu?
Presne tak. Nikto mu to nepovie.
Dr. Curtain je na misii a ja...
my sme strážcami tohto poslania.
Nebudeme rušiť jeho dôležitú prácu
a zaberať jeho cenný mozgový priestor,
pre zjavne nesúvisiace ochorenie.
Stačí im nájsť lekára.
Som si istý, že sa to dá vyriešiť.
-Pracujeme na tom. -Len tí najlepší.
Dobré.
Zakaždým. Nechcené paradajky.
Je tam.
Vymeníš si to. Povedala si, že to urobíš. Sľúbila si mi to.
Nie. Neurobí to... Na tom nezáleží.
-Sľúbila si mi to. -Nedozvie sa to.
-No tak. -To nie je fér.
Dobrý deň, pane. Viezla som vo vašom taxíku? Z prístavu?
Spomínam si. Bolo to nedávno.
Chcela som vám ešte raz poďakovať za elegantnú jazdu taxíkom.
-„Elegantnú?“ -Cením si efektívnosť.
Trochu inžinier.
Neutečie vám vlak?
Nie. Kate, urobíš to.
Pane, snažím sa byť lepším človekom.
-Koho to zaujíma? -Nie som hrdá na svoje nedávne správanie.
Musím to napraviť.
-Povedz to. -Daj mi sekundu.
-Medailón. -Dohoda je dohoda.
Presne tak, ale keď jedna strana niečo nesprávne vysvetlí druhej strane,
to nie je správne.
-O čom to hovoríš? -Ten medailón nemá žiadnu cenu.
Je to falzifikát. Má len sentimentálnu hodnotu.
A ak mám byť úprimná, o čo sa veľmi snažím
v mojom živote je toho teraz málo.
-Podviedli sme vás. -Nie, je to trik.
-Skvelé. -Kam ideš?
Moje svedomie je čisté. Ďakujem.
-V tejto chvíli nemôžem nič povedať. -Zastav.
Tak mi daj to vedro, inak budeme opäť volať policajtov.
To sa nemôžem.
Transakcia je právne uzavretá, ale vymením vám to za niečo lepšie.
Ide len o to, aby to bolo správne.
Počkaj, počkaj. Čo bolo to prvé?
-Toto? -To, čo si vrátila späť.
Myslel som, že sa snažíš naučiť počestnosti.
Víťazstvo.
-Dobrý podfuk. -Poďme rýchlo zistiť, ako ho použiť.
Náš vlak môže odísť každú chvíľu.
Tvrdíte, že Dr. L.D. Curtain, L.D. Curtain,
vás uniesol a držal proti vašej vôli?
Naozaj to urobil. Z ulice a vo svojom komplexe.
A proti svojej vôli stále drží svojho brata-dvojča, pána Nicholasa Benedicta.
Máte prostriedky, ktoré nás dovedú na to miesto?
Áno, viem, že môžem.
-Dobre. -Dobre.
Pretože je tu veľa žandárov
-ktorí by mu chceli pevne potriasť rukou. -Čo?
Pôsobíte úprimne a nefalšovane, s čím sa stretávam len zriedka.
-ale vaše tvrdenie je nezmyselné. -Znevažujete dobrého človeka.
Jeden z najlepších mužov.
Človek doslova oddaný šťastiu druhých.
Neviete, kto to naozaj je a čoho je schopný.
On nás pozdvihol z popola!
Stvoril popol!
On ich stvoril.
Konečne je niekto pri kormidle a ty môžeš len kričať.
Zniete ako človek, ktorý, úprimne povedané,
potreboval stráviť čas v programe Dr. Curtaina.
Povinné alebo nie.
POLÍCIA
REVOLÚCIA ŠŤASTIA DR. L.D. CURTAIN
Viete čo? Pravdepodobne máte pravdu.
-Až sa znova stretneme. -Samozrejme.
No tak, Rhonda. Zdvíhaj, Zdvíhaj, Zdvíhaj.
V čom je problém? Prečo sme zastavili?
Došiel nám benzín.
Pred nami je dedina.
Vpredu je to ďaleko.
Hneď sa vrátim.
Topánka?
Takže si ukradlol benzín.
Zanechal som dostatočnú kompenzáciu a poďakovanie.
Má niekto žuvačku?
„Pozrite sa na to.
Vyžaduje si to tvoje preskúmanie.
Vďaka priateľstvu vidí vaša spoločnosť svoj ďalší cieľ.“
-Hmm. -Čo „hmm?“
Jednoducho nič nevidím.
Tak sa na to nepozeraj. Pozri sa do toho. Ako bolo povedané.
Šošovka.
Je tu celý svet.
Nemecko?
Je to Nemecko.
Áno, vlakom do Nemecka. Poďme.
Hamburg je v Nemecku.
Frankfurt, Berlín, Baden Baden, Mníchov, Mannheim.
Potrebujeme viac informácií.
A potrebujeme to rýchlo. Curtainovi ľudia sa môžu objaviť každú chvíľu.
Chcel by som potvrdenie, prosím.
Čo sa deje?
Oh, oh, ahoj a kde si bola?
Užívaš si chvíľu osamote?
Začnem dobrou správou. Našiel som cestu von.
Nakladacia rampa. Auto s koláčmi. Dedina.
Dvadsať kilometrov ďaleko, plus mínus podľa môjho odhadu.
Môj brat má auto s koláčmi? Ukradla si auto s koláčmi?
Použila auto s koláčmi.
No, dobre. A zlá správa?
Som si istý, že je to len otázka perspektívy?
Keď som išla na miestnu políciu, nikto mi neveril.
Všetky sú kultom Curtain.
Snažila som sa dovolať do sídla, ale nikto to nezdvihol.
Pravdepodobne sú na ceste, aby nás našli, ale ako
Volala som svojej rodine do Luxemburska. Samozrejme, že mi to nezdvihli.
Potom som sa pokúsila zavolať Interpolu a oni boli na mňa vlastne nepríjemní.
Faktom je, že sme odkázaní sami na seba,
čo znamená, že je na nás, aby sme Curtaina zničili sami.
Áno.
Čo je na tom smiešne?
Čo na tom nie je smiešne?
Práve rozmýšľam o tom, že toto všetko je možno voľba.
A, samozrejme, náš súčasný stav.
Unesený. Status, unesení?
Nie, naša ochota poučiť sa z toho.
Povzniesť sa.
-Och, nie. -Čo?
Curtain ti niečo urobil.
Ak tým myslíte úspechy môjho brata,
v neurobehaviorálnej vede, potom áno.
Nie.
Viem, na čo musíš myslieť, viem, na čo myslíš.
Viem, čo si myslíš.
Ale môžem ťa uistiť, že táto...
neuveriteľná, novoobjavená radosť
neovplyvní moju schopnosť robiť to, čo je správne.
Práve preto tu musíme zostať. Aby sme sa dozvedeli viac.
Aby sme to pochopili. Toto!
Tu.
Neviem, čo vám mám povedať.
Nejaví žiadne známky fyzického utrpenia,
nie je to chemicky vyvolané, ani nie katatónia ako taká.
Zreničky reagujú normálne, žiadne poškodenie mozgu,
krvácanie alebo vnútorné poranenie.
Niečo také som ešte nevidel.
Určite existuje nejaký liek, ktorý im môžeme dať.
Možno forma elektroliečby?
Pekný pokus.
Pane, som lekár. Nie.
Na toto neexistuje žiadny konvenčný dôvod.
Ďalší?
-Ďalší. -Ďalší.
„Podobne ako pretekárske auto alebo vlak,
jeden vycúval, ale zostal rovnaký.“
-Pán Benedikt je taký posadnutý slovami. -To je.
A čo samotné slová?
Nie to, čo predstavujú, ale to, čím sú.
-Kate, máš pero? -Mám pero?
Každá nápoveda má niekoľko slov,
ktoré sú rovnaké smerom dopredu aj dozadu.
„pretekárske auto“, „bol“, „požičal alebo ukradnúť“, „oko“.
„Vycúval, ale zostal rovnaký.“
-Sú to palindrómy. -Palindrom, Nemecko. Všetci na palubu.
Naším cieľom musí byť mesto v Nemecku, ktorého názov je palindróm.
A viem určite, že v Nemecku je len sedem miest
s palindrómom v názve.
Štyri sú príliš malé a nemajú vlakovú stanicu.
Ani sa nebudem pýtať.
Všeobecne známe.
Je tam. Burggrub.
Odchádza za päť minút.
-Mali by sme... -Ísť hneď! Choďte hneď!
Plánujte pretrepať a upiecť. Vykonajte!
-Aký plán? -Rozptýliť sa!
Dámy a páni,
BergenLiner SchnellerZug je práve na odchode.
-Všetko ukazuje na Burggrub. -Dokázali sme to.
Dámy a páni,
BergenLiner SchnellerZug práve odchádza.
Posily.
Mali ste zasadiť viac ovocia.
Prešli okolo Curtainových šedých, akoby sa ani nepoznali.
Nespolupracujú?
-Sú treťou stranou. -Vojaci šťastia.
Pre koho pracujú?
-Čo teraz? -Tím vodného póla je na palube.
Začneme tým, že ich nebudeme volať tím vodného póla.
Hanba športu.
Vlámali sa do našej izby a pokúsili sa nás uniesť.
Asi ako keď uniesli pána Benedikta a číslo dva.
A teraz sme v idúcom vlaku a nemáme kam utiecť.
-To je klasická pasca. -Nepovedal by som, že nikde.
Vytiahni pár šesťhranných skrutiek, môžeme vyskočiť.
Pár zlomených rebier, možno vykĺbené rameno,
-ale prežili by sme. -Nikto nebude vyskakovať z idúceho vlaku.
Na čo čakajú?
Pravdepodobne na noc, keď všetci budú spať.
Navrhujem, aby sme zaútočili.
-Čo je to s tebou? -Nebudú to čakať.
Ľudia, zvládneme to, žiadny problém.
Dnes v noci sa budeme striedať v strážení.
Ak sa niečo skúsia, dozvie sa o tom celý vlak.
Koľko je hodín?
Je 4:37.
Teraz si na rade ty.
-Dobre. Dobre. Dobre. -Nespal si. Prečo nie?
Nie je to práve relaxačný čas.
Som nabudená.
Záver... dokážeš to?
-Áno. -Môžeš?
-Áno. -Nepripravil si sa.
Teraz spím.
Constance? Constance.
Constance!
Čo sa deje?
Constance je preč.
Preklad titulkov: Peter Holéci